- Vill du ha en behandling? - Jag bara...satt eftersom...
- ...jag är...trött. - Livet som livvakt är ansträngande.
- Bättre du än jag. Har du gått av? - För ett par timmar sen.
Jag kan inte sova. Det är svårt att föreställa sig att Echo...
Har du rört den här? Det är ingen leksak, Ballard.
Lämna tekniken åt vuxna. Så, Echo...
- Det är bra, eller hur? - Annorlunda. Inte det romantiska-
-de andra reglerna. - Jag har överraskat mig själv.
En klientönskan, en förändring i Echos kroppsfunktioner-
-och jag har öppnat upp en helt ny värld för oss.
- Det är fortfarande nytt för mig. - Ja, men det här...
Jag gjorde en kod för hjärnan... som förändrade kroppen.
Jag pratar inte om muskelminne, så någon kan spela piano bra.
Jag har gjort ändringar på körtelnivå.
- Förstår du vad det kan betyda? - Förklara det för mig.
Man kan programmera hjärnan till...
...att bekämpa cancer. Eller att teleportera.
Eller att inte få kräkreflexer när du äter sjöborre. Eller vad som helst.
Vad jag menar är, att möjligheterna är oändliga.
Jag vill inte använda ordet "geni", men det är okej om du vill det.
- Kan du göra det med mig i stolen? - Inte med dig - en aktiv.
Hjärnan måste raderas först. Den är som Van Halen.
Om du bara tar ut en del och ersätter den, så förstörs den.
Ja. Jag förstår inte.
Men det är så sött att du försöker.
Okej. Bra snack! Eller hur?
Hälsa Echo från mig. Säg att vi är väldigt stolta.
Jag trodde jag hörde dig.
Väck inte pappa.
Säsong 2 Episod 2 - Instinct -
SSG - SweSUB Group © taureane www.SweSUB.nu
Okej, lilla gubben. Mamma måste få i sig lite koffein.
Så du får vila där en stund.
Älskling, vill du ha kaffe?
Nate, är du där?
God morgon. Du är uppe tidigt. Allt väl?
- Ja, det är bra. - Jag sa, god morgon.
Jack och jag ska gå och mata ankorna.
- Det låter kul. Gör det. - Du kan skolka och vara med.
Jag tror inte det.
- Kan du ta honom? - Det gör jag inte...
Han går inte sönder. Han biter dig inte eller brinner upp.
Du har en ingenjörsexamen. Det här bör vara lätt som en plätt.
Vet du... jag kommer för sent till jobbet.
Nate, vänta.
- Kommer du hem till middag? - Nej, jag har den där Prentiss-grejen.
Sitt inte uppe och vänta. Hej då.
Sen skulle han ta Jack för att leka hos grannarna, men i sista stund-
-har han ett möte som vanligt. - Nate har alltid varit arbetsnarkoman.
När jag ger honom barnet, beter han sig som om det var en levande granat.
- Män är mesar. - Han ville ha barn direkt.
- Jag ville vänta ett par år. - Säg åt honom att hjälpa till.
- Du kan inte uppfostra barnet själv. - Han byter blöjor, handlar och tvättar.
- Han har läst alla böcker. - Nu vill jag byta.
Jag älskar den här lilla pojken så mycket.
Jag vet inte ens om Nate gillar honom.
- Eller mig, för den delen. - Nate är galen i dig.
Jag tror att han har en affär.
Em, när sov du en hel natt?
- Jag kommer inte ihåg. - Du är utmattad och full av hormoner.
Nej, han är aldrig hemma. Han arbetar hela dagen-
-och på kvällarna har han middagar. När han är hemma-
-tar han alltid telefonsamtalen utomhus. - Det betyder inte att ha en affär.
- Han kanske sysslar med nåt olagligt. - Varför tror du det?
Jag har sett en svart Van parkerad utanför huset varje dag.
- Jag tror att vi är bevakade. - Ingen bevakar dig, Emily.
Du har sömnbrist som gör dig knäpp.
En del killar tar lite längre tid att vänja sig vid att vara pappa.
Det blir bättre. Det är jag säker på.
Nate är inte typen som ligger runt.
Du behöver en hel natts sömn. Få Nate att ta barnet i kväll.
Ta ett glas vin, stoppa i öronproppar och ge dig själv en chans.
- Det kommer att ordna sig, jag lovar. - Jag har tur som har dig i mitt liv.
- Jag skulle bli galen utan dig. - Det är därför jag är här.
Jag ska inte bekymra mig... Jag ska bara ge Nate utrymme-
-och låta honom komma på det själv.
Vi ska bara ta reda på vad pappa håller på med. Eller hur, lillpojken?
Har han inget att dölja, så har han inget emot att jag går igenom hans saker.
Det har han inte, lillpojken?
Hallå? Någon hemma?
Emily? Är du här?
- Jisses. Du... - Vem är hon?
- Var är Jack? - Han sover. Du har inte svarat.
- Vem fan är hon, Nate? - Det är inte meningen att du...
- Jag visste att du hade en affär. - Du gick in på kontoret som är privat.
Vi var här på vår smekmånad. Säg mig vem hon är!
Jag kände henne innan jag kände dig. Jag var kär i henne.
- Din jävel. - Men hon dog.
Och det var mycket smärtsamt... för mig.
Det tog lång tid att komma över det.
Jag kommer nog aldrig över det.
Jag borde inte ha undanhållit det för dig. Det var fel. Jag är ledsen.
- Du borde ha berättat. - Jag vet. Du har rätt.
Det var ett misstag. Allt detta är ett hemskt misstag.
Jag är ledsen. Jag skulle inte ha blivit galen på dig.
Jag skulle ha pratat med dig som en normal person. Jag är bara så trött...
Gå och lägg dig. Nu.
Jag tar Jack i kväll. Det är det minsta jag kan göra. Så pratar vi i morgon.
Okej. Tack.
Det känns bättre i morgon bitti.
Det här är katastrof.
Ni lovade mig något ni inte kan leverera.
Det här fungerar inte. Jag avbryter det. Bli av med henne.
Jag gör mig av med barnet.
Jag tror jag har gjort ett misstag. Tror du att jag har förhastat mig?
Presskonferensen.
Jag hoppades när vi gick ut offentligt att vittnen skulle träda fram.
Mannen med foliehatten sa ju att Rossum skickat hans lever till Saturnus?
Just nu är han vår stjärna.
Vi har anekdotiska uppgifter om att Rossum utför-
-olagliga medicinska behandlingar och olicensierade experiment.
- Men det är bara anekdoter. - Har du en källa på NSA?
Hade, som alla andra. Han gömmer sig.
Du har deras ekonomi. Det är väldigt mycket oredovisade-
-kontanttransaktioner för medicinsk forskning.
Det skulle inte vara svårt att bevisa penningtvätt.
- Det här är fint. - Fokus.
Du är foliehatt-mannens enda hopp.
Sitt. Jag tar det.
Jag är inte ute efter penningtvätt. Rossum har passerat en gräns.
Och de måste luta sig mot folk för att hålla dem lugna.
De har resurserna.
Cindy?
Det fanns ingen där.
God morgon, Madeline. Får jag komma in?
Stället ser trevligt ut.
Jag gjorde om det till ursprunget.
- Är arbetet bra? - Jag har inte arbetat sen jag kom hem.
Jag borde känna mig skyldig. Men det gör jag inte.
Vet du hur många som skulle döda för att ha den friheten?
Tänk att jag skulle bli sysslolöst rik.
- Du borde resa. Du får lämna landet. - Jag tror inte det.
Jag har varit borta så länge, så delar av mig vill bara vara hemma.
- Är det nån man som håller dig hemma? - Kanske. Jag är inte säker.
Som jag trodde. Berätta.
Adelle...missförstå mig inte. Det är trevligt att se dig.
Men jag har en rädsla för att om jag säger fel saker kommer män i kostym-
-att föra bort mig i en svart Van. - Inte alls.
Din skyldighet mot Dollhouse är avslutad.
Så du är bara här för en pratstund?
Du har inte kommit in för genomgång. Bara för att du lämnar oss, ska vi inte-
-kasta dig till vargarna, Madeline. Jag är orolig för dig.
Jag uppskattar det. Ni är nog också oroliga för att jag ska flippa ur-
-och avslöja er och Dollhouse?
- De två utesluter inte varandra. - Vet du vad jag undrar?
Att det här handlar om att du släppte mig tidigare.
Flera år tidigare.
Varför? Hände något?
Omständigheterna förändrades.
Jag är inte fri att diskutera dem. För ditt eget välbefinnande-
-kom och få din genomgång.
- Jag accepterar inte ett nej. - Nej...jag trodde inte det.
- Hallå, vart är ni två på väg? - Bara på en promenad.
Utanför - vi är snart tillbaka.
Du håller i dina bilnycklar.
Vi åker till parken, i bilen och sedan för en promenad.
Jag tänkte att vi kunde äta frukost tillsammans.
Jag upptäckte att jag kan laga äggröra. Jag vill inte skryta-
-men den är fantastisk.
Det låter bra, men jag är inte hungrig.
- Ska inte du vara på jobbet? - Jag tog ledigt resten av dagen.
- Det är...jättebra, älskling. - Ja, det är länge sedan.
Jag glömde. Du kan inte köra någonstans i dag.
Jag lämnade bilen på verkstaden för att byta bromsarna. Barnsitsen är i den.
Den blir nog klar i morgon.
- Du hade inte behövt göra det. - Jag vet. Jag försöker hjälpa till.
Varför går du inte tillbaka till sängen, så tar jag den här lilla killen.
- Vänta. Nej, nej. - Vi ska ha lite manstid här nere.
Det är dags för honom att äta. Jag glömde, men jag borde mata honom.
Okej.
- Ta en tupplur när du är klar. - Jag lovar.
Det är okej.
- Kelly, du måste komma och hämta oss. - Vad har hänt?
- Jag tror att Nate försöker döda mig. - Emily, det är vansinnigt.
Han tog bilen. Kom och hämta oss! Jag ska förklara allt.
- Jag är på väg. - Tack. - Det är okej.
Tack gode Gud!
Nej.
Åh, Gud!
Hon är där uppe.
Hon har varit lite paranoid och har barnet, så låt henne se mig först.
Vi vill inte att det ska urarta.
Mrs Jordan, vill du ha en behandling?
Snälla Jack, var tyst. Det är bra, Jack.
- Vad i helvete? - Snälla, gråt inte. Det är bra.
Snälla, gråt inte.
Du måste skämta.
Det är okej, lillpojken. Vi kommer att bli okej.
- Snälla, sitt ner, mr Jordan - Jag tänker inte sitta ner.
Din zombie tog min Jack, och du dricker te. Gör något!
Echo kommer inte skada ditt barn.
- Hon älskar honom. Hon är hans mor. - Ursäkta, lyssnar du på dig själv?
- Hon är inte hans mor. - Men hon är det. Hon spelar inte.
I Echos sinne, planerade hon för barnet och bar honom nio månader.
Födde och vårdade honom. Faktiskt, så är Jack hennes baby.
Jag gav er pengar - mycket pengar och ni skickar-
-en tokig kidnappande brud till mig.
- Vad fan har jag betalat för? - En mamma.
Du kunde ha hyrt en barnflicka. Men du ville ha någon som fäste sig vid barnet.
Eftersom du inte kunde göra det själv. Vilket är förståeligt.
Jag borde inte ha gjort det här. Det var en fruktansvärd idé.
Barnets första månader är avgörande för dess liv.
Ett barn som känner sig älskad, får känslan av att världen är trygg.
Ett barn som inte känner sig älskad, växer upp till...
...att troligtvis bli sociopat.
Vad händer med ett barn som kidnappas av en främling?
Jag är ledsen, men ni tänkte adoptera bort barnet, eller hur?
Hitta honom bara.
Vi vet exakt var Echo och barnet är och vi hämtar dem medan vi talar.
Vi ska bara på banken och ta ut så mycket av pappas pengar som vi kan.
Och sen ska du och jag ut och resa. Blir inte det kul?
Konstaplar! Snälla hjälp mig!
Någon jagar mig. De försöker ta mitt barn.
De var där, jag svär. Ni måste tro mig. Min man försöker döda mig.
Du är säker nu. Följ med oss.
Jag vet att det låter galet. Jag hör hur galen jag låter.
Men jag hörde honom. Min man vill ta mitt barn och få mig dödad.
- Jag vet inte vad jag gjorde. - Det viktiga är, att du kom till oss.
Många tycker att de överreagerar, eller tror att det ska bli bättre.
Då är det för sent. Han är inte missbrukare.
Han har aldrig slagit mig eller höjt rösten. Jag är inget offer.
Inte än. Låt oss hålla det så.
- En del killar klarar inte stressen. - Han brast inte.
Han bara...försvann.
Personen jag kände är inte där längre.
Han har ersatts av en främling och... Jag vet inte ens vad jag säger.
Jo, det vet du. Du hade tur som gick när du gjorde det.
Vi skriver ner ditt uttalande och sen tar vi in din man på förhör.
Under tiden utfärdas ett besöksförbud.
Åh, Gud! Det är han, och en av männen som kom in i mitt hus.
Som pratar med kommissarien. Oroa dig inte. Du är säker.
Sitt kvar. Jag ska se efter vad som händer.
Du kan inte skada mig här, Nate. Dina planer kommer inte att funka.
- Är ni säker på det här, mr Jordan? - Det är mitt barn, men inte min fru.
Ingen kommer att skada dig, Emily. FBI vill bara prata med dig, okej?
Håll er borta från mig! Kom inte närmare! Nej!
Nej, ta inte mitt barn!
- Nej, ta inte mitt barn! Jack! Jack! - Det är okej. Jag vill inte skada dig.
- Jag kommer inte att skada dig! - Ta honom inte! Låt mig gå!
Låt mig gå! Låt mig gå! Snälla! Ta inte honom, Jack!
- 72, 65, 58, 51... - Tack.
Upprepa orden: "båt, gurka, tråd."
- Båt, gurka, tråd. - Mycket bra. Någon huvudvärk, yrsel?
- Nej. - Mardrömmar, deja vu?
Kräkreflexer när du äter sjöborre? Glöm det.
- Så, jag är inte trasig? - Du buggar inte.
Jag har inte hittat några spökfiler eller lösryckta minnestrådar.
Fysiologiskt är du hel. Vilka var orden du skulle upprepa.
- Båt, gurka, tråd. - Friskförklarad.
Fabriksny, som utlovat.
Vi borde ha med dig i rekryterings-dvd:n.
Tack så mycket. Hur tar jag mig härifrån?
Jag säger till att du ska hem.
Medan vi väntar, får jag erbjuda dig några förbättringar? Utan kostnad.
Jag har jobbat på en del ganska sjuka applikationer. Vad sägs om buktaleri?
- Det låter lockande, men jag avstår. - Det är en utdöende konst.
Nej! Släpp mig! Ge mig tillbaka min son!
- Få henne i stolen. - De stal mitt barn. Hjälp mig!
- Har du erbjudit henne behandling? - Varför kan ingen hjälpa mig?
Nej, nej, nej! Låt mig gå! Låt mig gå!
Låt mig gå! Nej!
Jag kan inte radera henne när hon är utslagen. Tänk!
Sätt henne i stolen. Jag raderar henne när hon vaknar.
När nu det är.
- Vad gör du här? - Jag kom in för en genomgång.
- Det var riktigt våldsamt. - Du blöder.
Jag kommer ihåg dig.
Min sista dag här, när jag undertecknade papperen...
Kom, så får du det där omskött.
- Ser bra ut. Behöver inte ens sys. - Tack.
- Är du okej? - Jag vet inte.
Är det klart? Ingen tog någons barn. Hon är en aktiv, som du brukade vara.
- Det var bara på låtsas. - Är det alltid så?
Hon trodde i själ och hjärta att någon tog hennes barn.
- Som jag sa, var det inte på riktigt. - Men det var det för henne.
Alla känslorna och smärtan.
- Var jag någonsin så? - Vi är inte bra för varandra.
- Ser du inte att det tar död på mig? - Du kommer över det.
Du vet, jag är ny här. Så jag vet inte.
Hon kommer att bli okej.
- Vem? - Tjejen. Du verkade orolig för henne.
Hon kommer att glömma barnet.
Ingen mer smärta. Ingen mer sorg.
- Det är så det fungerar. - Det gjorde det för mig.
Jag hade en dotter som dog.
- Jag är ledsen. - Hon var förkyld.
Det var ingen förkylning utan dödlig cancer.
Min värld föll samman. Inom sex månader var hon borta-
-och jag lämnades ensam, helt oförmögen att fungera.
- Jag hade ingen aning. - Hur skulle du?
Men det ordnade sig. Jag träffade Adelle.
- Hon kom till dig? - Hon sa att jag inte behövde lida mer.
Jag sover i fem år. Jag vaknar utan smärta.
Så...är du lycklig nu?
Jag är inte ledsen.
Det var trevligt att träffa dig.
Du verkar vara en snäll man. Snälla, hjälp mig.
De tänker göra något mot mitt barn.
Jag är en snäll man. Du kommer att bli bra. Jag lovar.
- Jag ska göra att allt försvinner. - Så du hjälper mig?
Hej, Echo? Hur mår du?
- Somnade jag? - För en liten stund.
Kan jag gå nu?
- Vad är det? - Avlyssnade avskrifter.
Det här är mer än medicinska- och etiska kränkningar. Det är prostitution.
Människohandel. Kanske mord.
De tar folk och ändrar dem till vad de vill att det ska vara.
- Det är inte möjligt. - Jo, jag läste allt om det här.
När mamma var sjuk, kunde Rossum hjälpa henne, och i stället...
När vi började titta på det här-
-trodde jag det var en trofé för oss. Nästa steg i din karriär.
Jag är rädd, Daniel. Den makt som dessa människor har...
- Vill du att jag ska backa ur? - Nej.
Gör vad du har lovat. Det här måste upphöra.
Vi ska kontrollera allt det här och hitta bevis.
Vi har fått bättre än bevis. Vi har ett namn.
Snälla, kör?
Vad, var det sista hon sa till dig?
Jag minns att jag raderade henne och sen exploderade mitt ansikte.
Vart är hon på väg? GPS har henne på väg till...
- Nate Jordans hus, efter barnet. - Du skulle ju radera henne.
- Jag är säker på att jag gjorde det. - Är det här ännu en sammanblandning?
Jag tror inte det. Jag tror att vi tittar på ett geni.
- Det där lät inte så bra. - Du ändrade henne på körtelnivå.
Hennes kropp var kanske starkare än hennes hjärna.
Modersinstinkten är det starkaste.
Den är för stark för en vanlig radering.
Jag spelade ut mig själv. Som i schack.
Inte schack...som Echo i trubbel eftersom du inte tänkte igenom det.
Hon måste ha tillbaka honom, oavsett.
Amningen var nog att gå för långt.
- Man lär sig så länge man lever. - Gå, nu.
Jag antar att det ska hålla. Vad tror du?
Du hade en galen dag, va, kompis?
Det kommer att ordna sig. Vi kommer att lista ut det.
Kom hit, kompis.
Jag går och blandar en flaska åt dig.
Gå ingenstans.
Pappa kommer snart tillbaka.
Det luktar som fisk.
Jäklar också!
Håll ut, kompis! Jag kommer snart!
Mr Jordan, Adelle DeWitt. Du och sonen måste lämna huset nu.
Det finns ingen tid att diskutera. Vår aktiva är på väg till dig.
Jag har skickat ett team. Ut ur huset omedelbart, mr Jordan.
Kommer hon hit? Varför?
Hallå?
Hallå? Hallå?!
Jack?!
Nej!
Jack? Jack?
Var är du?
Mamma är hemma.
- Snälla, skada honom inte. - Du tog mitt barn.
- Varför gjorde du det? - Kan jag få tillbaka honom?
Jag älskar honom. Jag vill inte ge honom till dig.
- Jag är hans pappa. - Men det är mitt barn.
- Jag vet att du tror det. - Jag vill att du åker iväg nu.
Jag kan inte göra det.
- Barnen behöver sina mammor. - Men du är inte hans mamma.
Det är lögn! Jag vill inte prata med dig!
Jag vet att du älskar Jack mycket... men han är inte din.
Och jag är rädd att du kommer att skada honom.
- Det är inte jag. Det är inte rätt. - Okej.
Minns du? De gjorde dig till någon annan. Du är inte verklig.
- Inget av det här är verkligt. - Jag är inte verklig.
- Vet du vem som är verklig? - Nej, det vet jag inte.
Jag är ledsen. Det här är mitt fel. Jag har låtit dig gå igenom ett helvete.
De gjorde så att du älskade Jack, för att jag bad dem.
- Varför gjorde du det? - Min fru, Karen...
...dog när hon födde Jack. Jag kunde inte hantera det-
-och jag skyllde på honom. Jag skyllde på en bebis.
Kan du förstå det? Efter att hon dött behövde jag hitta någon-
-som kunde älska Jack, för jag kunde inte göra det själv.
Får jag vara hans mamma?
Nej... Jag är ledsen.
Du kan inte det. Karen är en del av Jack.
Du är inte det.
Han är allt jag har kvar av henne.
Du...kan göra vad du vill med mig.
Men snälla, skada inte barnet.
Min lilla pojke.
Det är okej.
Är du okej?
Jag hade ett barn.
Nu har jag inte honom längre.
- Jag känner mig ledsen. - Jag är ledsen.
Alla dessa saker som hänt mig...
Jag känner dem.
Jag vet, Echo. Jag vet att du minns allt.
Inte kommer ihåg...
...känner.
Jag var gift. Jag kände kärlek...
...smärta, rädsla.
Det är inte att låtsas för mig.
De fick mig att älska min lilla pojke.
Och sedan tog de honom.
De gör det så verkligt.
Varje gång, gör de det så verkligt.
Varför gör de det?
Jag vet att du vill hjälpa mig att fälla Dollhouse-
-men kanske det är för mycket. Jag kan göra det själv.
Jag lovar att jag ska få ut dig. Jag ska få ut alla.
Om du vill, kan jag berätta för Topher vad som händer med dig-
-så kan han fixa det.
Han kan hitta ett sätt att radera dig så du inte kommer ihåg någonting.
Då behöver du inte vara ledsen mer.
Att inte känna nåt skulle vara värre. Det skulle bli som förut.
Att vara sovande.
Jag är vaken nu.
Jag vill inte somna om.
SSG - SweSUB Group © taureane www.SweSUB.nu